Den hellige Isak av Ninive (d. ~700)
Minnedag: 28. januar
![]() |
Den hellige Isak av Ninive (d. ~700) |
Den hellige Isak (Isaac) levde på 600-tallet. Han ble født i regionen Qatar på vestsiden av Den persiske golf. Han var utrustet med en våken intelligens, men tørstet også etter åndelig kunnskap, så mens han ennå var ganske ung, trådte han sammen med sin bror inn i klosteret Mar Matteus nær Ninive og mottok den monastiske tonsuren. Ninive var hovedstaden i det gamle Assyria og lå ved østbredden av elven Tigris, tvers overfor dagens Mosul i Irak.
Isaks lærdom, dyder og asketiske liv tiltrakk seg de andre brødrenes oppmerksomhet, og de forslo ham som leder for klosteret. Men Isak ønsket ikke denne byrden, for han foretrakk et liv i stillhet, så han forlot klosteret for å leve alene i ørkenen. Hans bror tryglet ham mer enn en gang om å vende tilbake til klosteret, men han gikk ikke med på det.
Men han hadde fått et betraktelig ry som lærer, og dette ble kjent for katholikon Giwargis (Georg), som viet ham til biskop av Ninive litt lenger nord. Der kom en gang to kristne til ham og ba ham om å avgjøre en disputt. Den ene innrømmet at han skyldte den andre penger, men ba om en kort utsettelse. Utlåner truet imidlertid med å bringe den andre mannen for retten for å tvinge ham til å betale. Isak siterte da Evangeliet og ba utlåneren om å vise nåde og gi den andre mannen mer tid til å betale. Men han sa: «Ikke bland Evangeliet inn i dette!» Isak svarte: «Hvis dere ikke vil underkaste dere Herrens bud, hva kan jeg gjøre her?»
Innbyggernes grove manerer og ulydighet gjorde at Isak følte at det ikke sto i hans makt å veilede dem, og i tillegg lengtet han tilbake til ensomheten. Derfor trakk han seg fra bispeembetet etter bare fem måneder og dro sørover til villmarken på fjellet Matout, et tilfluktssted for eneboere. Der levde han som eneboer i mange år i streng askese. Han spiste bare tre brød i uken sammen med noen rå grønnsaker. Hans konstante studier av de hellige skrifter anstrengte hans øyne, og til slutt tvang blindhet og høy alder ham til å trekke seg tilbake til klosteret Rabban Shabur (Shabar), hvor han levde resten av sine dager til han døde rundt år 700 etter å ha oppnådd en høy grad av åndelig perfeksjon. Han ble gravlagt i klosteret.
Mot slutten av sitt liv i ødemarken følte Isak, av kjærlighet til sin neste, seg forpliktet til å dele de erfaringene han hadde gjort seg. Resultatet var en samling av tekster om det åndelige liv, Tractatus mystici. Fra tidlig på 700-tallet til begynnelsen av 1700-tallet var ingenting kjent om Isak i Europa bortsett fra hans navn og hans arbeider. Først i 1719 ble en biografi om ham utgitt i Roma, samlet av en anonym arabisk forfatter. I 1896 ble det avdekket flere opplysninger om Isak, da den lærde franske soteriologen abbé Chabot utga noen arbeider fra 700-tallet om syrisk historie av biskop Iezudena av Barsa, hvor beretningen om Isak ble funnet.
Isak regnes som helgen i den ortodokse kirke med minnedag 28. januar. Han er også kjent som Isak Syreren eller Isak av Syria. Hans Tractatus mystici siteres i Den katolske kirkes katekisme. Bror Roger av Taizé tok utgangspunkt i et sitat fra Isak av Ninive i et brev skrevet til det store Taizé-ungdomsmøtet i Paris i nyttårshelgen 2002: «Gud er en Gud som elsker og kan ikke annet enn å elske. Gud søker alltid etter oss mennesker». Dette var Isaks konklusjon etter å ha studert Johannesevangeliet i mange år og å ha meditert over 1.Joh 4,8: «Gud er kjærlighet».