Den hellige Livinus av Alost (d. ~650)
Minnedag: 12. november
![]() |
Pieter Pauwel Rubens: Den hellige Livinus martyrium (1633), Musées Royaux des Beaux-Arts, Brussel |
Den hellige Livinus (Lebwin, Livin, Lievin) ble født på slutten av 500-tallet i Irland som sønn av en skotsk adelsmann og en irsk prinsesse. Han ble presteviet av den hellige erkebiskop Augustin av Canterbury (d. 604) og seilte sammen med de tre ledsagerne Fullien, Hélie og Lilien over til Flandern, hvor han i noen år forkynte evangeliet med stor suksess. En gang i denne perioden blir det sagt at han ble bispeviet i Irland. Han ble det vestre Flanderns apostel.
Livinus omvendte mange, og i landsbyen Hauthem (Hauthem-Saint-Livin) skal han ha gitt sønnen til sin vert synet tilbake, og han utførte også andre mirakler. Han led martyrdøden rundt 650, etter tradisjonen den 12. november 663 eller 657, sammen med flere ledsagere i landsbyen Esche (Esschen-Saint-Livin) ved elva Dendre i territoriet Alost/Aalst i det østlige Brabant i det nåværende Belgia. Etter tradisjonen ble han torturert ved å få tungen revet ut for å stoppe hans preking, men tungen fortsatte å forkynne evangeliet på egen hånd.
Han ble gravlagt i Hauthem og hans relikvier ble skrinlagt i 842 av biskop Thierry av Cambric. Hans relikvier ble i 1007 overført til klosteret St. Bavo i Gent/Gand (St Baafsabdij), og han nevnes første gang i et brev fra abbed Othelbold ved St. Bavo i 1025. Biskop Radbod av Tournai la på 1000-tallet relikviene i et gullskrin, hvor de ble til 1500-tallet, da de ble ødelagt av kalvinister.
Livinus æres i Gent, som den hellige Bavo er skytshelgen for. Hans minnedag er 12. november og feires spesielt i bispedømmet Haarlem i Nederland, som også har Bavo som skytshelgen. Livinus avbildes som en biskop som holder sin tunge med en tang.
Det er mulig at han er identisk med den hellige Lebuin av Deventer, som skal ha kommet fra England og levd et århundre senere (d. ca 773). Han minnes i Martyrologium Romanum på samme dag, og mange historikere har konkludert med at Livinus må være en duplisering av denne Lebuin.
I 1920, under uroen i Irland, sendte den belgiske kardinalen Désiré-Félicien-François-Joseph Mercier (1851-1926), erkebiskop av Mechelen/Malines (1906-26), et brev til de irske biskopene, hvor han uttrykte Belgias takknemlighet for de irske misjonærene: «Lenge har belgiske katolikkers øyne vært vendt mot Irland, fulle av beundring og takknemlighet. For er det ikke slik at Belgia i stor grad kan takke den kristne sivilisasjonens første pionerer for den nåde, den største av all nåde, å tilhøre Kristus? Navnene til irske misjonærer som i den merovingiske epoken evangeliserte det nordre Frankrike, de hellige Kolumban, Foillan, Monon og Etto, Livinus, biskopene Wiro og Pleghelm og deres diakon Otger, Fredegand og mange andre, er fortsatt populære hos oss. Over 30 belgiske kirker er viet til hellige fra deres øy.»